Välkommen till Kulturnyheterna.
Vi börjar med att turerna på Kungliga operan fortsätter.
När huset ska stänga för renovering 2026
är det meningen att hovkapellet ska flytta till Musikaliska kvarteret
som också ägs av Statens fastighetsverk.
En dålig idé, tycker både Operan och Musikaliska kvarteret.
Det är inte en bra idé. Det skulle innebära att det här huset
som är ett publikt hus, som är Sveriges första konserthus
skulle stänga för publik.
Just nu sjuder det av liv. Det är konserter i varenda hörn.
Det tycker jag att vi ska bevara.
Men Blåsarsymfonikerna flyttade ut, så vad finns kvar?
De flyttade ut. Vi hade ett gemensamt projekt som skulle vara långsiktigt
men det projektet kraschade och Blåsarsymfonikerna flyttade ut.
Vi stannade kvar och hittade en ny överenskommelse med Fastighetsverket.
Vi har fortsatt att driva verksamhet.
Vi gör egna produktioner, folk hyr in sig, vi har replokaler.
Bara den här veckan har vi fem publika konserter.
I tisdags hade vi en experimentell jazzkonsert med Martin Küchen.
I dag har vi tangofestival, i morgon spelar Robert Wells.
På söndag är Blåsarsymfonikerna här och gästar oss igen.
Det är verkligen mycket som händer.
Statens fastighetsverk skriver i en kommentar
att Musikaliska kvarteret är ett alternativ
men att det är upp till Operan att hitta en lokal.
På konstbiennalen i Venedig visar olika nationer upp konst
med koppling till det egna hemlandet.
Chile har för första gången valt en konstnär som tillhör diasporan:
Svenska Valeria Montti Colque, dotter till exilchilenare.
"Cosmonación" försöker fånga hur det är att leva med dubbla identiteter.
Valeria Montti Colques föräldrar flydde Chile efter militärkuppen 1973
och hamnade i Sverige – Järfälla.
Några år senare föddes Valeria, en del chilenare, en del svensk.
Man får alltid den här frågan: "Var är du ifrån?"
Det blir något man reflekterar mycket om.
Det kan vara jobbigt att inte känna att man tillhör
men samtidigt kan det också kännas som att man bär på
jättemycket bra saker, och kultur.
Det är rikt, också, att ha flera kulturer.
Den gamla militärlokalen är fylld av konst, video och skulptur
och i centrum står Madre montaña, Modersberget
som innehåller minnen, myter och andar.
Det är en kvinna. Det är hennes berättelse, bergets.
Hon bär med sig sin historia.
Det här är min mamma och min syster när de kom till Sverige.
Här är mormor och mamma när hon är ung. Pappa och mammas syskon...
Man bär alltid med sig alla minnen
och ens familj, som är så långt borta – men de är alltid närvarande.
Konsum, en gång ett gigantiskt industrikonglomerat
försåg folkhemsgenerationerna med mat, men också med möbler och kläder.
I dag är det en rätt vanlig dagligvarukedja
som kämpar mot stora rivalen Ica.
Om det medlemsägda företaget skriver Sara Kristoffersson
i sin bok "Det förlorade paradiset"
och så speglar hon svensk historia, från fattigdom till välfärd.
Per Andersson har läst boken.
Professorn Sara Kristoffersson spiller onödigt mycket tid
i sin ändå rätt tunna bok Konsum på en historik över svenskt 1900-tal
som blir konventionell, ganska ytlig och väldigt svepande.
Riktigt intressant blir det först när hon kommer fram till 70-talet
där KF:s visioner är långtgående och medlemmarnas krav höga och stränga.
Redan i mitten av 70-talet lanserade KF tandkrämen "Tandkräm"
i den typiska blåvita förpackningen
och senare på 70-talet kompletterade man det med en produktkedja
som blev varumärken i den märkligt attraktiva, avskalade
blåvita förpackningen som hette vad det var – havregryn, kaffe, o.s.v.
I KF:s 70-tal har Sara Kristoffersson hittat en guldgruva.
Hon citerar ur mötes– och kongress– protokoll, internt arbetsmaterial
och skriverier i tidningarna Vi och Råd och rön.
Här borde hon ha stannat, det är vad hela boken borde ha handlat om.
Du kan inte läkas i en värld du aldrig krossat...
Idag kom beskedet att rockpoeten Bruno K. Öijer ger sig ut på turné
med sin nya diktsamling Växla ringar med mörkret.
I höst när den inleds blir det stopp i bland annat Linköping, Malmö
Göteborg och Stockholm.
Öijer debuterade 1973 och är känd för sin skarpa samhällskritik.
Men håller sig borta från att rösta.
Jag har aldrig röstat.
Jag röstar på vinden, träden, molnen, vattnet, regnet, snön...
Egentligen blir du aldrig berömd som poet
innan snön, regnet, träden, vinden, molnen läser dig.
Då kan du säga att du har kommit nånstans.
Idag får actionkomedin The fall guy biopremiär.
Den är löst baserad på 80-talsserien med samma namn, och är en hyllning
till stuntmännen och -kvinnorna som ofta hamnar i skuggan i branschen.
I filmen spelar Ryan Gosling just en stuntman och Emily Blunt en regissör.
Fler kulturnyheter i vår nyhets-app. Trevlig helg! Nu Sportnytt.
Sista fredagen i april, då är...